Miten te tapasitte?
Tunsimme toisemme lapsina. Vietimme aikaa eri...
-Asuitte samalla alueella. -Totta.
Vietin aikaa hänen kulmillaan.
-Asuitteko Kenmarella? -Asuimme.
Minä asuin Princen, Elizabethin ja Spring Streetin kohdalla.
Oikeastaan hän on ainoa, joka tietää, mistä tulen ja keitä tunsin.
Hän tuntee sen maailman. Siten päädyimme tekemään elokuvia.
Kauanko meni ennen kuin ryhdyitte yhdessä tekemään The Irishmania?
-Kauanko Casinosta on? -22 vuotta.
-Sinäkin. -Jukra.
Voi hyvänen aika.
Olin vaikuttunut siitä, kuinka vakavasti otit sen.
-Kirjoitit pitkän treatmentin. -Niin.
Mutta tämä... I Heard You Paint Houses -
on upea kirja.
Kerroit siitä minulle luonasi New Yorkissa.
-Annoin sen pohjoisessa. -Puhuimme siitä, ja sanoit:
"Teemme tämän elokuvan."
Mutta luin kirjan kauan sitten.
-Olit lukenut sen. -Kaveri toi sen golfkentälle.
-Kiinnostavaa. -Hän sanoi silloin:
"Te teette tästä vielä elokuvan."
Sanoin: "Selvä. Hei hei."
-Ja sitten se tuli... Ei. -No, mietin samaa tavallaan.
Tarkoituksena ei ollut, että työskentelisimme taas yhdessä.
Mutta niin siinä lopulta kävi eliminaatioprosessin,
-kiinnostuksen ja... -On kiinnostavaa,
että tämä on erilainen, koska se on totta.
Se kertoo maailmastamme,
-Amerikastamme... -Ja sattumalta -
kontekstina on järjestäytynyt rikollisuus. Mutta se on vain konteksti.
Loppujen lopuksi se on elokuva, jota vanhetessamme...
Pystymme katsomaan tätä maailmaa, kontekstia -
ja näitä hahmoja sellaisen inhimillisyyden kautta, joka vallitsee -
läheisten ja lojaalien ihmisten välillä. Ja mukana on petos.
Tiedän, miltä sinusta tuntuu, Frank. Usko pois, tiedän sen.
Kerroinhan, että yritimme auttaa häntä. Tiedät sen.
Sinä yritit.
Hän aiheutti tämän itse.
Se tuntui istuvan meidän ikäämme.
-Niin. -Se oli outoa.
Koko elokuva on intiimimpi ja henkilökohtaisempi.
Taustaa on paljon, mutta elokuva keskittyy kolmeen kaveriin.
-Siihen, mitä heillä on... -Se kuvastaa aikaansa.
Oli arvokasta saada tehdä tämä elokuva, koska se sopi hahmoille täydellisesti.
Eikö niin? Meidän ei tarvinnut juuri edes puhua hahmoista.
Alilla ja minulla oli yhteisiä kohtauksia.
-Niin. -Olin lukenut ne -
ja sanoin: "Toivottavasti hän ei hermostu minuun -
kuten tiedän Alin voivan, koska mitä minä sitten teen?
Hermostunko minäkin hänelle? Ja hän sanoi minulle:
"Et hermostu kohtauksessa lainkaan."
Sanoin: "Hyvä. Kunhan hän ei vain hermostu minulle..."
-Se on tuolla. -Se on tuolla, sinä sen sanoit.
"Haistakaa... Blaa blaa. Sano heille."
Se ei kohdistunut minuun.
Sanoit: "Improvisoidaanko?" "Teen, mitä haluat,
mutta hän haluaa sinun hermostuvan."
Mietin väistämättä, anteeksi, mutta onko jokin toinen syy?
Tämä on liittoni! Mitä tarkoitat toisella syyllä?
Tämä on minun liittoni!
Elokuva heijastaa aikaa.
Se kertoo vanhemmista... Se on kuin kamarinäytelmä.
Siinä on toimintaa ja mittakaavaa.
Sen tulisi silti sopia siihen rytmiin,
miten ajattelemme nyt menneitä miettiessämme.
Se sopi täydellisesti tällaiseen materiaaliin.
Elokuva on pitkä. Otitko sen rakenteessa huomioon?
-Kuten sanottu... -"Miten se toimii?"
Tämän päivän yleisö ja paikat, missä he katsovat näitä elokuvia...
Kaikki muuttuu. Se on suurin vallankumous -
sitten äänielokuvien synnyn vuonna 1927.
Otin riskin. Sanoin: "Sitä ei voi tehdä mitään tiettyä paikkaa varten."
Sanoin: "Tehdään se." Sitouduin tähän elokuvaan.
Jos sen haluaa nähdä,
viettää paljon aikaa siinä maailmassa.
Täällä on paljon kovia kavereita. Kertoiko hän?
-Et kai pelkää kovia kavereita? -En.
En uskonutkaan.
Puhuimme hahmoista yhtä paljon kuin...
He ovat todellisia.
-He olivat olemassa, nämä kolme... -Siksi se oli helpompaa.
Siitä on apua. Ikävä kyllä hahmomme eivät ole elossa.
Siitä on apua, kun he ovat elossa.
Voi puhua heidän kanssaan ja viettää aikaa yhdessä.
Hahmosi oli kuuluisa.
Niin oli.
-Materiaalia riitti. -Filmiä oli paljon.
-Kuuntelitko hänen ääntään? -Kyllä.
-Se oli hienoa. -Siitä oli apua.
Taustatutkimuksen idea,
kuvat ja lukeminen yhdessä sekä oikea ihminen, jonka näkee...
Se tekee todellakin vaikutuksen.
Tässä tarinassa on upeaa se, että tämä kolmen kaverin ryhmä -
kertoo klassisen tarinan uskollisuudesta,
veljeydestä ja petoksesta.
Petos syystä,
-joka ymmärretään. -Pakon edessä.
Suhdehan on hullu, jos sitä ajattelee.
-Tiedän. -He nukkuvat samassa huoneessa.
Pakosta. Ja henkivartijat.
Jättäisitkö viereiseen huoneeseen? Jos jotain tapahtuu?
-Käytävällä? Jätätkö hänet sinne? -En usko.
Minua kiinnosti se, miten Bob puhui kertojana.
Aivan kuin minun olisi pitänyt kertoa, millaista alussa oli.
Se tuntui niin todelliselta.
Niin oli todella tapahtunut.
Hän on siellä. Kertoja on siellä.
-Tai oli. -Kuin armeijassa.
Kun noudattaa käskyjä ja toimii oikein, palkitaan.
Kuten sanot, te olitte näytelleet näitä hahmoja,
ja kun te lähennyitte, ette edes harjoitelleet... Ymmärrätkö?
-Emme harjoitelleet. -Tapahtuu jotain...
Tarina perustuu oikeisiin ihmisiin, mutta kuka tietää, mitä oikeasti tapahtui?
Heidän kolmen välinen suhde on käsinkosketeltava.
Russell on kiinnostava, koska hän oli sen vastakohta,
-mitä yleensä... -Esitän?
-Niin. -Sanoit minulle:
"Et ole totuttu gangsterihahmosi."
Pomot puhuivat isäukolle.
Isäukko puhui pojalleen Jackille ja sanoi:
"Älä unohda, kenelle hän on velkaa."
Sanoin: "Jos en näyttele sitä osaa, näyttelen Tony Prota."
Hän vastasi: "En halua sinulle sitä roolia."
Heidät laitettiin yhteen.
Tony on otettava huomioon. Hän haluaa säilyä hengissä sinun takiasi.
Siinä vaiheessa.
Kuka tietää, mitä siellä tapahtui? Tämä on versio siitä,
mutta totuus on ihmissuhteissa -
ja sen maailman ihmissuhteissa.
Jimmy Hoffa oli suosituin heti presidentin jälkeen siihen aikaan.
-Niin. -Unohdamme sen.
Unohdamme liitot ja uhraukset duunareiden -
palkkojen puolesta. Hän suuttui yhdessä vaiheessa -
koko Kennedyjen jutusta. Ja sitten sanoit:
"Hän ei anna ikinä anteeksi, että annoin rahaa Nixonille."
Hitto. Mihin olit sotkeutunut?
Joka siirto on katastrofi.
Ja miten hahmoa esitetään:
"Pärjään kyllä."
Mutta se ilme.
Sitä tietää, ettei hän pärjää.
Muistatko sen kohtauksen, jossa pyydän Bobia -
-tappamaan Tony Pron? -Hulvatonta.
Luuletko, että Russ tekisi tyypin suhteen jotain?
Se on monimutkaista.
Hän sanoo: "Yritä ymmärtää.
Rakensin tämän. Se on puhdas.
Tämä on edistystä. Tämä on uraauurtavaa."
Mutta hän sanoi: "Ei, valitan.
-Hän on mafian miehiä." -Hän ei koskaan tekisi sitä.
-Hän ei sallisi sitä. -Ei.
"Tappaisin hänet itse, mutta minut tunnetaan."
Hän sanoo: "Murhaisin sen paskiaisen itse, mutten voi."
Se on hullua, koska he puhuvat jonkun elämästä ja tappamisesta.
Siinä tapauksessa ja maailmassa kyse on -
-eliminoinnista. -Sepä se.
Hän on tiellä.
-Todella. -Niin.
Se on mahdotonta.
Mutta sen Tonyn kanssa käymäsi keskustelun jälkeen?
-Minulle riittää. -"Keskustelu."
Hyvänen aika.
-Se ei mene hyvin. -Annat vanhan miehen tapella.
Tiedän.
Stephen kävi hänen kimppuunsa.
-Hitto. -Tony Pro inhosi häntä.
Tiedän.
-Oikea Tony Pro inhosi Jimmy Hoffaa. -Niin inhosi.
Inhosi kovasti.
Hänkin halusi tappaa sinut.
He aloittivat yhdessä ja erkaantuivat sitten. Kyse oli vallasta.
-Se oli valtaa. -Ja Tonylla -
oli mafian valta takanaan. Sinulla oli liitto.
-Loit sen itse. -Aivan oikein.
Miksi hän tulee mukaan kuvioon?
Jimmy parka ei ymmärtänyt.
-Tiedän. -Hän ei ymmärtänyt.
Hänellä oli visio, ja hän uskoi...
-Tiedän. -Hän ei uskonut,
-että hänelle voisi käydä niin. -Ei. "He eivät uskaltaisi."
He eivät uskaltaisi!
-Älä sano... -He eivät uskaltaisi.
-Jimmy... -Frank, älä viitsi.
Älä sano niin.
Ja sitten...
-Heillä on keinonsa. -Niin.
Sitten ihmiset kyselivät Hoffan katoamisesta. En tiedä.
Siis kirjan ja Charles Brandtin mukaan.
Se saattoi hyvinkin mennä niin. Hän kuitenkin katosi.
Aivan.
Teoriat siitä, että hän päätyi tynnyriin jonnekin itärannikolle, ovat naurettavia.
Tarina on niin yksinkertainen.
-Niin se menee. -On hassua,
että hahmoni, joka laittoi hänet viereesi,
yritti pelastaa sinut monesti, mutta et kuunnellut.
Jimmy ei tiennyt, monestiko hänet yritettiin pelastaa.
Hän ei halunnut sitä ja tiesi, että se olisi hänen vastuullaan.
-Se oli mielenkiintoista. -Mitä heihin tulee,
jossain vaiheessa on sanottava: "Yritimme kaikkemme."
-"Yritimme kaikkemme." -Niin.
-Et kuunnellut. -"Sellaista elämämme on.
Hänen on mentävä. Ei muuta."
Uskomatonta.
Et koskaan sano sitä.
-Katsot vain... -En sanonut.
-"Ei voi mitään. Kerro hänelle." -"Ei voi mitään."
Sinun täytyy kertoa hänelle.
Asialle ei voi mitään.
Mikä?
Miten keksit -
-tietokone- ja ikäjutut? -Tietokonejutunko?
Kun käsikirjoitus oli tietyssä pisteessä,
takaumiin, jotka Bobin tapauksessa käsittivät -
puoli elokuvaa, olisi tarvittu nuoremmat näyttelijät.
Mietin, mitä teen.
Kaikki pitäisi selittää.
Heille ei tarvitse selittää.
Kyse on käyttäytymisestä. Miten istuu, miten seisoo.
Miten tervehtii jotakuta.
Miten poikkeaa aiheesta keskustelussa.
Kuvasimme Taiwanissa, kun ILM:n Pablo tuli luokseni.
Hän sanoi: "Työstän tapaa nuorentaa ihmisiä elokuvissa."
Sanoin: "Kuulin, mitä teitte Star Warsissa."
Sitä tehdään erikoistehoste-elokuvissa. Ja hän sanoi:
"Tämä tehdään ensimmäistä kertaa Irishmanissa."
Sanoin: "Hetkinen.
Idea on hyvä. Ainoa ongelma on,
että jos te tai kuka tahansa tällaisen elokuvan kohtauksissa -
puhuu toisilleen tennispallot naaman edessä...
Tiedätkö, mitä tarkoitan? Mielestäni menetetään...
-On vaikeaa... -Ja totta puhuen...
Vaikeaa, koska...
Laita sellainen kenelle tahansa ja käske pitää puhe.
He näyttivät, että se on ennemminkin automaatiota.
Varusteita riittää. Sanoin: "Heidän täytyy nähdä toisensa ja vuorovaikuttaa.
Palataan asiaan, kun tennispalloja ei tarvita."
Hän teki niin. Hän oli siellä joka tapauksessa.
Hän palasi asiaan ja sanoi:
"Kehitin menetelmän, jossa merkit ovat näkymättömiä.
Menetelmä edellyttää kolmea linssiä joka kamerassa."
-Kaikki kamerat. -Muistatko?
Niitä oli miljoonia.
-Käytämme mieluiten kahta kameraa. -Käytimme siis kahta, kuvittele.
Kaiken muun huomioiden se on hullua.
Se oli minulle uutta.
-Samoin. -He opettivat minua.
En tarkoita palloja -
vaan kahta kameraa ja muuta sellaista.
Opin siitä paljon sinulta ja Bobilta.
Sitten hän tuli kamojensa kanssa ja sanoi:
"Älä katso kameraan." Kysyin: "Mihin niistä?"
-Niitä oli 12. -Jokaisessa oli kolme linssiä.
"Mikä linssi?" Sanoimme: "Katsot linssiin."
Kävelin yhdessä kohtauksessa käytävää pitkin, ja sanoit:
"Näyttää kuin katselisit ympärillesi." En tiennyt, minne katsoa.
"Kävelen enkä halua katsoa linssiin."
Menin sinne ja tajusin ongelman.
Sanonkin, että ruudun halki käveleminen on vaikeaa.
-Niin... -Sitä miettii, käveleekö oikein.
Jos kävelee kameraa kohti eikä halua katsoa linssiin.
-Mihin linssiin? -"Selvä."
Se oli aikamoista. Oli järkyttävää nähdä Joe,
-kun olin Lucasin rakennuksessa. -Skywalkerissa?
-Hän kertoi minulle siitä. -Hän näytti hienoja juttuja -
uusista animaatioelokuvista. Ne olivat uskomattomia.
Sitten hän sanoi:
"Haluan näyttää sinulle, mitä teemme Irishmanissa."
Ruudulla oli...
Joe Pesci tuli kuvaan.
Mietin: "Onko tuo Joe? Onko tuo vanhaa kuvaa Joesta?"
Kysyin: "Kuka tuo on?"
Elokuvan olemuksesta näki, että se oli jotain uutta.
Mietin, miten se...
Mikä tämän ja meikin ero on?
Olemme hyväksyneet tietyn näköisen meikin.
Esimerkiksi Dustin Hoffmanilla Pieni suuri mies -elokuvassa.
Dick Smith vanhensi hänet.
Kaikki tiesivät sen olevan meikkiä ja että hahmo oli Dustin.
Sitten oli John Hurt Elefanttimiehessä.
Hän näkyy hahmossa.
Hän se edelleen on.
Onko siinä eroa loppujen lopuksi?
Kun muovataan jotakuta -
tai ei ehkä luoda kokonaan uudelleen,
mutta käytetään tietokonegrafiikkaa meikkinä?
Se oli käännekohta.
-Kaikki muuttui. -Se oli se juttu.
Lisäksi nämä kaverit tekivät sen sillä tavalla, että...
Onhan se sekavaa, kun on monta kameraa ja linssiä,
mutta kun pääsimme siitä yli ja keksin, minne piti katsoa,
kokeilu oli sen arvoinen.
Siihen ala on menossa.
-Haluatko olla osa tätä taistelua? -Haluan.
Haluaisitko olla osa tätä historiaa?
Haluaisin.
Olen saatavilla, mihin tarvitaan.
Oli tärkeää, että hän eri ikäisenä sanoi:
-"Seiso suoremmassa." -Toden totta.
"Tässä osiossa sinun on puhuttava vähän nopeammin ja korkeammalta."
Siihen aikaan puhuttiin eri tavalla.
Vanhetessa puhe hidastuu.
-Se onkin outoa. -Kaikki se.
-Hänkin on aina vaatimassa jotain. -Hän on.
Ensimmäinen kuvauspäivä Alin kanssa. Ensimmäistä kertaa samassa elokuvassa.
Olimme samassa elokuvassa ensimmäistä päivää.
Hän esitti Hoffaa ja katsoi, kun Kennedyt voittivat vaalit.
Hän inhoaa heitä. "Pirun Kennedyt." Ja sitä rataa.
Hän nousee TV:n äärestä.
-Jimmy, lapset. -Olen sietänyt jo kaikenlaista puppua.
Täytyy mennä. Ei minun tarvitse katsoa tätä.
-Älä. -Ja minä...
Työskentelimme yhdessä ensimmäistä kertaa.
Hän nousi ylös. Se meni hyvin. Dialogi oli hyvää.
"Minä lähden tästä huoneesta."
Hän lähti. Sanoin: "Hienoa. Kuvataan se vielä kerran."
Hän teki sen uudelleen, ja huomasin,
kun Rodrigo ja David Webb tulivat luokseni. He sanoivat:
"Hänen kuuluisi olla tässä 49."
Sanoin: "Mikä hätänä?" He sanoivat: "Hän on hidas.
Hän nousee hitaasti." Sanoin: "Kertokaa hänelle."
"Ei, kerro sinä."
"Teemme yhdessä töitä ensimmäistä päivää."
Menin sinne ja sanoin: "Kuule, Al,
hän on tässä 49.
Eli kun nouset ylös tuolista, sen täytyy olla...
Tajuatko? Mene keittiöön. Et jää siihen huoneeseen."
-Se oli ennemminkin 51. -Seuraavassa otossa hän huusi:
"52, 65."
Lopulta se onnistui.
Näytellessä piti olla tietoinen asennosta ja ryhdistä.
Kävelin yhdessä kohtauksessa portaita alas.
Kävelin pari kolme porrasta alas,
ja portaiden alapäässä Gary tuli luokseni.
"Kävele vireämmin. Vähän enemmän..."
-Muistan. -Hän sanoi: "Minä näytän."
Ja hän teki sen. Hän oli oikeassa. Minun piti -
hypähdellä portaat alas eikä kävellä omalla tavallani.
Miten se eroaa...?
Miten se eroaa siitä, että sanoo:
"Olet Rikhard III ja liikut näin."
-Aivan. -Se on näyttelemistä.
Koko keho näyttelee. Se on ihmeellistä.
Eikö vain? Joko sen tekee tai ei.
-Kuten Heräämisiä. -Osasit sen Rikhard III:na.
Haluan esittää taas Rikhardia.
Teit sen itse, vai mitä?
Koko elokuva täytyy sovittaa yhteen päässä.
Unohdan, mitä teidän näyttelijöiden täytyy tehdä.
Unohdan sen ja odotan...
"Voitko tehdä sen uudelleen?" He sanovat: "Marty, tyyppi juuri...
Tässä elokuvassa se oli pakko ottaa huomioon -
erityisesti kuvausajoissa ja siinä, miten hyödynsimme... Muistatteko...?
Meillä oli seisova pöytä.
Keskittääksemme energiamme tiettyyn aikaan päivästä.
Voiko sen muuttaa? Sanotaan vaikka,
että näytimmekin vahingossa 65-vuotiailta 50-vuotiaiden sijaan.
Näyttelemistäsi ei voi korjata.
Sitä emme voi korjata. Valitan.
-Elämme toivossa. -Tiedän.
-Selkää voi ehkä korjata vähän. -Olen vanha. Älä jaksa.
-Hienovaraisesti. -En arvannut, että joudun vielä tähän.
Tarkoituksemme oli tehdä siitä paras mahdollinen.
Huipputasoa. Siitä siinä oli kyse.
Sitä ei edes huomaa.
-Se on outoa. Niin käy. -Sepä se.
Kuten Joen kanssa. Kun näin hänet, sitä ei huomannut.
Sanoin: "Tuo on Joe."
Onko heillä hänestä vanhaa kuvamateriaalia?
Olisi kiinnostavaa nähdä kuvat rinnakkain.
Niin.
Keille muille näin tehdään?
-Onko muita? -Vain te kolme.
-Vain me? -Niin.
Mukana on muita, jotka on meikattu.
Jos teidät näkee vuonna 1983, teillä on sama poppoo mukana.
Ehkä yksi puuttuu. Toinen on hänen tilallaan.
Hänellä on... Sinulla on vaimosi, Jo.
-Hän on kanssasi. -Hän oli tarkka siitä.
Kun kuvasimme Kuin raivoa härkää,
kuvaus keskeytettiin ja kaikki kutsuttiin paikalle. Hän sanoi:
"Tuolla rivillä on kaveri, jonka kello ei sovi aikakauteen."
-Se oli ilmiselvää. -Niin.
Kenelle?
Tiesin vain, että olisi.
Eikä sitä silloin päässyt muokkaamaan.
Hauskaa. Tätä minä juuri yritin sanoa.
Olen varma,
että vaikka muutimme ikämme -
ja ihmiset ympärillämme, hänellä oli näppinsä pelissä.
Vaikka ei otettaisi huomioon elokuvan voimaa taidemuotona -
tai itse tekniikkaa,
se vaikuttaa uriin -
-ja muihin näyttelijöihin. -Aivan.
Voimme näytellä vielä toiset 30 vuotta.
Anteeksi, Joe.
En usko, Bob.
-En oikeasti usko. -Totta.
Frank, älä edes mieti sitä.
-En pidä suutani kiinni... -Tiedän sen.
...kenenkään vuoksi.
-Tiedän sen. Tiedät sen. -Tiedän, että tiedät.
-He eivät tiedä sitä. -No...
Sellainen minä olen ja niin minä aion tehdä.
Sen voin sanoa, että kun vanhenen,
arvostan kaikkia tässä pöydässä enemmän.
Kyllä, se on...
Tarkoitan sinua. Arvostan sitä, mitä teet.
Nämä kaverit oikeastaan vetivät minut katuojasta.
-Niin. -Toivat minut takaisin.
Arvostan kaikkea paljon enemmän.
Näen kaiken myös eri tavalla.
Se on toinen syy -
jatkaa töitä.
-Monella tavalla... -Niin tässä kävi.
Niin kävi, kun lopulta päätimme.
Kun esitit tarinan minulle, hänen reaktionsa -
oli tunnepitoinen. Sanoin: "Hyödynnämme tuota."
Se on todellista. Voimme käyttää sen hyödyksi.
Mihin se meidät vie? "En ole varma mutta taidan tietää."
Kyse on vanhenemisesta.
Ihmiset voivat olla eri mieltä nähdessään elokuvan,
mutta asiat näkee eri tavalla.
Luuletko, että olet parantunut työssäsi vuosien varrella?
-Olisinko... -En tarkoita paremmaksi...
-Ymmärrän. -Kyse on...
Aloin ymmärtää, että olen vuosien varrella tehnyt paljon asioita,
ja minulla oli tietty tapa ajatella, leikata kohtauksia ja suunnitella.
Kuin raivo härkä -elokuvassa dialogi käydään paikallaan,
mutta toimintakohtauksissa kamerat lentävät.
Tavallaan tein sen.
Melkein kuin kaikki kuvattaisiin dokumenttityyliin.
Pidän siitä, että toimit niin.
-Niin. -Mutta sen lisäksi -
loit koko elokuvaan tietyn tunnelman.
Tulee tietty tunne. Teit saman Sudenpesässä.
Niin.
Näin sen vuosien päästä. Katsoin elokuvan -
ja sanoin: "Kyse on koko asuinalueen tunnelmasta,
hahmoista ja koko jutusta, minkä hän taitaa hyvin.
Hän on tehnyt sen joka helvetin elokuvassaan.
Hänen täytyy siis tietää, mitä tekee."
Siksi sanoin sinulle: "Tuntuuko, että olet parempi siinä?"
-Se on kiteytynyt. -Et epäröi.
Se on kiteytynyt puoli- ja lähikuvaan.
-Jukra, se on uskomatonta. -Siinä se.
Juttu on siinä, että pääsee...
On hassua, että kun on päätettävä, miten jokin kerronnallinen osuus kuvataan,
en oikeastaan tiedä.
Kaiken oppii uudelleen jokaisessa elokuvassa.
Joka kohtauksessa oppii uudelleen.
Taistelukentällä taistelee itseään vastaan.
-Joten... -Tunnut itsevarmemmalta.
Olet itsevarmempi.
-Tiedät, mikä toimii. -Olen enemmän...
Pidimme todella hauskaa Hugossa. 3D ja muuta.
Se oli hauskaa.
Tässä vaiheessa kyse oli perusasioista.
-Niitä olivat hahmot ja se maailma. -Sama juttu.
Ei ole väliä, istuuko tässä loosissa vai autossa.
He voisivat tehdä tätä missä vain.
Heissä on tietty anonymiteetti,
mutta he ovat se kantava voima. Kuin traaginen voima.
Piti keksiä, miten sitä ei sotkenut.
Joku voi olla eri mieltä elokuvan nähdessään, mutta niin minä tein.
Loppujen lopuksi jokainen elokuva on oppimiskokemus.
Tekstitys: Sirpa Kaajakari